Unatoc tvrdnjama hrvatskih znanstvenika da su geni starih Ilira najrasprostranjeniji kod današnjih stanovnika Hrvatske;
Prema podacima Igenea, jedne od vodićih svjetskih kuća u oblasti genetičkih istraživanja DNK korijena ljudske vrste, I2A haplogroupa (koja je direktno povezuje sa Ilirima) najrasprostranjenija je u Bosni i Hercegovini (40%), pa potom u Hrvatskoj (oko 34%), za razliku od Srbije (22%) i Slovenije (20%). Neke druge genetske studije potvrđuju jos veću prisutnost I2A halpogroupe u BiH, čak od 50% do 70%, no one se ne uzimaju za meritorne podatke.
Slijedeći navedene podatke, evidentno je da stanovnici današnje BiH imaju najviše ilirskih gena, te da za njima slijede Hrvati, dok kod Srba preovlađuju slovenski i keltski geni, a kod Slovenaca germanski.
izvor:
http://depo.ba/clanak/50965/bosanci-i-hercegovci-su-starosjedioci-evrope-znatno-vise-od-stanovnika-danasnje-hrvatske
Naučnici ovakav poredak stvari tumače geografskim podnebljem, odnosno brdsko-planinskim okruženjem koje je najvećim dijelom onemogućilo miješanje starosjedilaca sa novim narodima, pa se tako na prostoru BiH najviše i zadržalo starih Balkanaca – Ilira. Također, pojedini znanstvanici zastupaju tezu i da se razlog zašto Hrvati imaju toliko "ilirskih gena" krije u ogromnom broju katoličkih Bošnjana koji su se tokom stotina godina preseljavali u Hrvatsku. Stoga je danas genetska grupa mnogih stanovnika Bosne i Hercegovine jednaka onoj koju imaju žitelji Dalmacije, Like i drugih krševitih hrvatskih krajeva.
U Bosni i Hercegovini, po istraživanjima Igenea, imamo 40% stanoviništva koje je ilirskog porijekla, dok čak 20% stanovništva ima tovtovski gen, tačnije gen jednog od starih germanskih plemena, što potvrđuje teoriju o BiH kao jednoj od starijih civilizacija u Evropi. Tek 15% bh. stanovništva ima slavenske gene, hunskih gena ima oko 6 posto, a tračanskih 4 posto. Ovi podaci pokazuju da se u BiH dogodio jedinstveni fenomen u kojem su evropski starosjedioci masovno prihvatili islam.
U Hrvatskoj je, prema podacima istog izvora, prisutno oko 34 posto ilirskih gena, 20 posto slavenskih, keltskih oko 18 posto, tevtonskih ima oko 12 posto, dok ostatak čine feničanski (8 posto) i starogrčki geni.
U Srbiji i Crnoj Gori, pak, ima najviše slavenskog gena (oko 30 posto), te i ne čudi što je upravo na ovim prostorima zaživjela ideja o južnoslavenskom duhovnom identitetu. U Srbiji je prilično brojan i tevtonski gen (18 posto), keltski (14 posto) i feničanski (9 posto), a čak 2 posto stanovništva ima u sebi vikingškog gena. Ipak, bilo bi zanimljivo usporediti odvojeno podatke za Srbiju i Crnu Goru, jer bi se tada, tvrde, naučnici, uočile velike antropološke razlike u porijeklu tamošnjeg stanovništva. Naime, prema dostupnim podacima najveći dio stanovništva u Crnoj Gori ima ilirski, feničanski i tračanski gen, dok je u Srbiji najveći procenat onih koji imaju gene slavenskih plemena. Podaci za BiH i Albaniju imali bi dosta sličnosti sa genetskim porijeklom stanovnika Crne Gore.
Podaci američke istraživačke organizacije pokazuju da je jedan od rijetkih gena koji je čistoevropski - Hg 1 (muški gen) najviše zastupljen u skandinavskim zemlja (Švedska i Norveška 40 posto, Danska 38 posto), dok je kod današnjih Bosanaca i Hercegovaca zastupljen sa čak 42 posto. Postotak ovog gena na područijima drugih evropskih zemalja je znatno manji.
Također, marker gena 1b, koji je smatra najstarijim čistim evropskim genom, pokazuje da je u Bosni i Hercegovini imao jednu od najvećih procentualnih zastupljenosti u Evropi.
Prema podacima švicarske firme Igenea[4] su;
- Bošnjaci na tlu srednjovijekovne Bosne su potomci Ilira dok su Srbi i Hrvati, genetski gledano, u 5 - 7. stoljeću naseljeni Slaveni.
- Bos. Srbi i Bos. Hrvati su genetski sličniji Bošnjacima nego Srbima ili Hrvatima.
- Bošnjaci su nasljednici Ilira, dok su Srbi i Hrvati, genetski gledano, u 5 - 7. stoljeću naseljeni Slaveni.
...
izvor:https://mbasic.facebook.com/notes/bo%C5%A1njaci/bo%C5%A1njaci-su-potomci-ilira/500687264663/
Oznake: iliri, Bosanci, hrvati, srbi, albanci, geni, slaveni, podrijetlo, narodi, bosanski hrvati, DNK, kelti, germani
> piše:
> Boris Dežulović
HRVATI – NASLJEDNICI CIVILIZACIJE SARASWATI?
Sredinom zadnjega desetljeća prošlog stoljeća jedna mi je prijateljica iz TM-a rekla kako je Mahariši izjavio da su Hrvati vrlo stari narod. I ne samo to, od 1997. do 2002. Mahariši je želio preseliti iz Holandije u Hrvatsku, hoteći u Istri osnovati sveučilište za 7.000 ljudi, uglavnom jogijskih letača. Kako hrvatski novinari nisu vjerovali toj obavijesti predsjednika Saveza za transcendentalnu meditaciju Jadranka Mikleca, novinarka Nacionala ishodila je i objavila potvrdni Maharišijev intervju 02. rujna 1998.g. Zašto je Mahariši iz jedne bogate Nizozemske želio doseliti baš u Hrvatsku? Slijedeći reci mogli bi pružiti odgovor.
Prije 10 godina, u doba kad sam upravo osnovala drugo Društvo Hrvatsko – indijskoga prijateljstva, nazvao me je ataše za kulturu Indijskog veleposlanstva i rekao: 'Zora, imam nešto što bi vas moglo zanimati. To je članak iz časopisa kojega primaju sva indijska veleposlanstva diljem svijeta a u njemu se komentira jedan arheološki nalaz u Hrvatskoj.' Potom mi je faksirao zanimljiv članak o pećini Spila na Pelješcu. Tamo su, naime, jedan kanadski i naš arheolog Stašo Forenbaher, otkrili svetište staro 8.000 (iz ranog Neolitika) netaknuto zadnjih 2.000 godina - jedino ilirsko svetište ikada pronađeno!
Radilo se o stalagmitu, tamo donošenom i okruženom s mnogo milenijsja starih slojeva ostataka žrvenih posuda. Arheolozi su zaključili da se radi o žrtveniku plodnosti. Kako je nalaz objavljen u uglednom časopisu 'Antiquity' na engleskome jeziku, vijest su pročitali u Indiji i objavili komentar pod naslovom: 'Shrine untouched for 2.000 years found in Croatia – Is it Shiva Lingam?' (Netaknuto svetište nađeno u Hrvatskoj – Da li je to Šivin Lingam?) – aludirajući na stalagmit u obliku Šivinog lingama. 'Naši vedski znanstvenici i povjesničari otkrili su', navodi se dalje u članku, 'da je podrijetlo imena Hrvatska 'Krushavasti'. Vjeruje se da je Hrvatsku osnovao Ramin stariji sin.' (Stariji Ramin sin zvao se Kusha. Rama je sedmi avatar vrhovnog Hinduskoga boga Višnua – Svevišnjega, koji se inkarnira svaki put kada treba uzdići čovječanstvo palo u neznanje i rješiti nevolje koje to neznanje donosi, op. Z.M.). 'Zanimljivo je i da je prva Sanskritska gramatika ikada tiskana na Zapadu djelo Filipa Vezdina, karmelićana, (Hrvata iz Donje Austrije, op.Z.M.) koji je živio u Indiji u 18. stoljeću', potsjeća autor članka.
In memoriam znanstvenicima koji su borbu za znanstvenu istinu i očuvanje nacionalnoga identiteta platili životom
Još u doba Domovinskoga rata, 1994., dok sam osnivala prvo Hrvatsko – indijsko društvo, susrela sam se s dr. Željkom Lovrićem, čiji je otac nakon II. Svjetskog rata ubijen radi uvjerenja da Hrvati vuku podrijetlo iz daleko-istočnih zemalja (Iran, Indija), te da su im korijeni neslavenski. Dr. Andrija - Željko Lovrić, nastavivši očev rad na prikupljanju rječnika staro-hrvatskih riječi, objavio je voluminoznu knjigu vokabulara starih seljaka s rodnog otoka Krka. I tako se preda mnom nasao preko 1.200 stranica debeli rječnik enciklopedijskih razmjera 'Ranohrvatski srednjovjeki poradialekti', knjiga I, Zagreb, 2004., u izdanju Znanstvenoga društva za proučavanje podrijetla Hrvata, Kluba nakladnika Hrvatske i Hrvatsko-indijskoga društva. Rječnik (Gan-Veyan) uključuje 23.700 rječi iz Baške i 5.000 iz Raba i Vinodola. U Apstraktu knjige navodi se da je govor navedenih mjesta uključivao 40% slavenskih, 37% romanskih i 23% indo-iranskih i mezopotamskih arhaičnih (uključujući indo-vedske) riječi. Knjiga je pak posvećena prvom autoru Mihovilu Lovriću, ocu dr. Lovrića, prvom sakupljaču ogromne lingvističke građe, koja je govorila u prilog neslavenskoga podrijetla Hrvata. U knjizi se navodi i legenda o Indiji u kojoj na drveću rastu pršuti a sjećam se i da mi je dr. Lovrić (u to doba docent na 'R.Boškoviću') ispričao kako mu je baka, na pitanje odakle potječu njezini, odgovorila: 'Iz Indije, gdje je naš bog bio Indra.' Pršuti koji rastu na drvetu očito su predstavljali metaforu Raja na Zemlji.
Teorije o iranskom podrijetlu Hrvata
Devedesetih godina prošloga stoljeća upoznala sam i gorljivog zagovornika iranskoga podrijetla Hrvata, gospodina Miju Čurića, koji je 1991. g. izdao knjigu pod nazikvom 'Staroiransko podrijetlo Hrvata'. Tada još nisu bila na raspolaganju opsežna genetska istraživanja, pa će nam kao baza, na koju se autorove tvrdnje oslanjaju, poslužiti neki naslovi njegovih poglavlja: Kraljevstvo Harauvatija u starovjekovnim izvorima; Plemena kraljevstva Harauvatiš; Prilog staroiransko-hrvatskoj prezimenskoj antroponimiji i onomastici; Staroiranske riječi i drugi staroiranski toponimi u hrvatskim prezimenima; Imena suvremenih afganistanskih plemena i njima odgovarajuća hrvatska prezimena itd. Zanimljiv je Rječnik iranskih riječi na kraju knjige u kojem otkrivamo mnogo slično nazivlje (primjerice: 'zor' znači sila, snaga; Zora je pak vlastito žensko ime iz vremena kralja Tigrana (kralj Zora); zim(o) znači zima itd. Šahovnica i troplet nalaze se i u iranskoj i hrvatskoj tradiciji, oba naroda tradicijski se slično odijevaju itd.
Tu teoriju zastupao je i Mirko Vidović, autor knjige 'Hrvatski iranski korijeni' iz 1991.g. Premda sada opsoletne, vrijedi navesti neka otkrića ovih teorija, jer su Prahrvati očito prelazili preko (i tamo se dijelom i nastanili) Irana, ali i drugih azijskih i europskih zemalja. Teorija da su Hrvati došli iz Irana razvijala se tijekom 20. stoljeća, napose nakon osamostaljenja Hrvatske. Prema starim zapisima i sličnostima između ova dva naroda, javila se teza da su Hrvati bili iransko pleme. Tu teoriju posebno zastupa i Stjepan Krizin Sakač, isusovac, profesor Papinskog instituta za orijentalistiku u Rimu. Uzgred, Gašpar, jedan od tri Sveta kralja, također je bio Harauvat!
Etimologija naziva Hrvat
Po toj teoriji Arya narodi su iz Irana prodrli u Indiju a danas se nazivaju (H)Indusima, prema rijeci Ind. Oni navodno čine granu Indoeuropskih (Arijskih) naroda. Aryan znači plemenit a prefiks 'ar' prisutan je i u drugim narodima, pa čak i u asirskom postojao je naziv Arvat. U Siriji tako postoji grad Arwata, Chorwat u Indiji a u Kurdistanu selo Hrvati. Značenje imena Hrvati moglo bi biti slično značenju Arya i Harahwaiti. Lanac imena koji od III. tisućljeća pr.Krista povezuje kavkasko-mezopotamsko-iranske Prahrvate s današnjim Hrvatima izgleda (prema toj teoriji) ovako: Huravat – Sarasvat – Aruvat – Harahvaiti – Harvat – Aruvat – Harauvatiš – Harauvatija – Harauvatim – Harauvat – Harahvat – Horohvat – Arivates – Horvathos – Hrovatoi – Crvat – Harvat – Horvat – Hrvat.
Prema spoznajama 'iranista', jedan od ranijih oblika hrvatskoga imena 'Horoathos', nalazi se na dva kamena ispisana grčkim pismom iz 200. godine, nađena u luci Tanais na Krimu, te se čuvaju u petrogradskom arheološkom muzeju. U povodu otkrića ovog kamena Znanstveno društvo za izucavanje podrijetla Hrvata organiziralo je u studenome 2000.g. tribinu na temu 'Tanais – susret civilizacija' (Hrvati 1800 godina na tlu Europe) kojoj sam i sama pribivala. U pozivnici, koju ponovo čitam, prof.dr. Ivan Biondić prikazuje tabelu prema kojoj Hrvati potječu od Saraswati civilizacije u sjevernoj Indiji (2.000 g. pr. Krista); potom naseljavaju Harahvatiju u Afganistanu i Iranu (oko 1.400 pr. Krista); zatim imaju kraljevstvo Huravat u Mezopotamiji (1.270 – 585 pr. Krista); slijede Hrvati s Crnoga mora: Horiti-Horoathi-Hrwts (I do V st.); zatim navodi vladare iz VI st.; Hrvati na Jadranu (VII-VIII st.); Trpimir (povelja 852.), kralj Tomislav (952.) (IX i X st.) i Baščanska ploča (XI. st.). Po etapama povijest Hrvata on dijeli na: Indo-iranski praiskon, Crvena (južna) Hrvatska; Bijela (zapadna) Hrvatska i Jadransko-panonska Hrvatska. Ulomak ploče iz Tanaisa na Azorskome moru sa zapisom imena Horuathos pripada Hrvatima s Crnoga mora. Ukratko, Hrvati su krenuli iz (H)Indus-Saraswati doline, preko Irana (Harauvati-Anti – istočno od Kaspijskoga mora) i Kavkaza do Azovskoga mora (Choroathos – Horovatos; Crnoga mora; osnovali na Karpatima Antsko-slavensku državu (Chordad); zatim Bijelu Hrvatsku (Chrawati); spustili se u današnju postojbinu (južni dio Bijele Hrvatske, koji obuhvaća sjevero-zapadni dio Jadrana, Bosnu i Posavsku Hrvatsku), te jugo-istočni dio Dalmacije pod nazivom Crvena Hrvatska.
Pa, znajući sve to, nije čudno da je mladi ukrajinski pjesnik iz Lavova, Ivan Lučuk, prilikom svoga gostovanja u Zagrebu pripovjedao: 'Na Kavkazu još uvijek, u 21.stoljeću, sjedi djed s lulom koji na pitanje tko je odgovara – Crveni Hrvat!'
Ne ulazeći ovdje u povijest (noviju, uzmemo li u obzir zapravo 40.000 g. stare korijene Indo-europskih, napose hrvatskoga naroda), gornja nabrajanje imena Hrvata izgledaju autentično, uz naglasak da sva ta imena vuku korijen od Saraswati a ne Huravat, kako započinje gornji niz.
Priča o glagoljici ili Risi Harahvati – Risi Sarasvati
Prije objašnjenja zašto je tomu tako, bit će zanimljiv jedan 'case report' ili prikaz slučaja našega sugrađanina, gospodina, Tomislava Grge Antičića, nekada uglednoga gospodarstvenika u jogoslavenskim razmjerima, u novije vrijeme poznatog i po izdavanju 20 brojeva časopisa 'Harahvati'! U studenome 2005.g. zape mi za oko prvi broj tog časopisa, i jer je na naslovnici, uz slikovni prikaz, velikim slovima pisalo: 'Senzacionalno otkriće – Hrvatski korijeni svjetske civilizacije stari 4.300 godina'! Tekst u časopisu pozivao se na digitalno izdanje časopisa Expedition (Vol. 42, no 3. page 48) u kojemu profesor za bliskoistočne I azijske studije, s Univerziteta u Pennsylvaniji, dr. Fredrik Hiebert objavljuje otkriće neobičnoga pečata u Turkmenistanu. Na ljeto 1994. započeto je veliko arheološko iskapanje jednog od prastarih staništa hrvatskih Masugata, istočno od Kaspijskoga mora, u Turkmenstanu. Na ljeto 2.000 iskapanje u mjestu Anau, u sloju iz 'brončanoga doba' otkriveni su dva metra visoki, solidno građeni zidovi zgrade stare preko 4.300 godina. Istraživači su zaključili da se radi o ostatku elitne administrativne zgrade. Čudo svjetske civilizacije arheolozi su pronašli u predmetu od poludragog kamena – crnog ahata.
Pokušavši odgonetnuti značenje pisma na pečatu (na kojoj su se sačuvali tragovi crvene tinte) dr. Hiebert kontaktirao je sve moguće stručnjake diljem svijeta, uključujući i kineske stručnjake, iako je kinesko pismo nastalo tek 1.000 gidina nakon ovog pečata. Premda je napis na pečatu bio sličan simbolima na 'Eastern Islandu' na Tihom oceanu i premda se svi slažu da se suvremeno pisanje znakovima i simbolima pojavljuje oko 5.000 g. unatrag (Sumer, Irak i stari Egipat), nitko nije mogao odgonetnuti pismo te visoko razvijene i nepoznate civilizacije, te dr. Hiebert 10. listopada 2.000 g. objavljuje vijest o 'Nepoznatoj civilizaciji'! Ovu je vijest G. Antičić saznao od svog sina, znanstvenika dr. Tome Antičića (aktualnog ravnatelja instituta 'Ruđer Bošković). Premda je vijest prošla nezapažena u hrvatskim medijima, g. Grgu Antičića 'oborila je s nogu'. A i vas bi kada biste (kao što je on) shvatili da je pismo s pečata stara hrvatska glagoljica!
'Jesam li ja jedini i zadnji u nizu, koji je od predaka do današnjih dana uspio sačuvati tajnu simbola na pečatu iz Anaua?', pitao se on...'Sinovima svojim još sam u djetinjstvu tumačio značenje slova i simbola, isto onako kako je moj otac podučavao mene.' ...jer 'značenje simbola s pečata iz generacije u generaciju prenosili su vladari HaraHvara (SaraSvata, objedinjujući duhovnu i svjetovnu vlast)' kaže Antičić. I potom u tekstu opisuje kako njegovi preci vuku korijene od Bijelih Hrvata, od kralja Palakusa (Pala Kuća), vladara Anta iz grada Kamenskom s Dona, a koji je živio 100 g. prije Krista. Od Anta nasali su Antičići a njega je, eto, kao zadnjega u nizu zapala čast da objasni svijetu da je pismo na pečatu iz Anaua hrvatski Risi Harahvati ili R'si Sarasvati, kasnije nazvano hrvatska glagoljica! Tako je svjetu neprevodiv natpis na pečatu Antičić lako preveo kao 'ŠAKI' (možda od Šakti – boginje snage, op.Z.M.). Zanimljivo je da Antičić smatra da su se iz 'risi harahvati' razvila najstarija poznata pisma: indijsko, hebrejsko, etiopsko i grčko, te ih sve, usporedno i s latinicom, prikazuje na priloženoj tablici. Imala sam čast sredinom rujna ove godine razgovarati s g. Antičićem, koji me obavijestio i kako je u vrijeme Jugoslavije 4 godine proveo u Indiji, da je zapravo Brahman i izravni potomak Saraswati! Misleći pritom, dakako, na boginju mudrosti, sveg znanja, umjetnostii i jezika – Saraswati.
Suvremena genetska i druga otkrića potvrđuju Maharišijevu tvrdnju i suvremene teorije
U mojoj biblioteci našla se i prva knjiga prof. Ivana Jurića (tada) s Agronomskoga fakulteta u Zagrebu 'Genetičko podrijetlo Hrvata', 2005., u kojoj svojedobni ministar znanosti i obrazovanja, prof. dr. Dragan Primorac kaže u predgovoru: 'Nedvojbeno je da Hrvati posjeduju nešto više od 10% najstarijeg haplotipa Eu 18, koji je s prostora središnje Azije stigao prije negdje 40.000 godina i taj biljeg nosi više od 80% sadašnjih muškaraca. No, ....haplotip Eu 7, starog oko 24.000 godina, koji dolazio iz jugozapadne Azije, Hrvati imaju gotovo 45%, najviše od istraženih europskih naroda... 'Balto-slavenski' haplotip – Eu 19 u panonskih je Hrvata pronađen u 29% a u južnoj Hrvatskoj 23%, (i) potječe iz srednje Europe. ....znanstvenici poput Passarina ne uvrštavaju hrvatsku u geografsko područje s pretežnim udjelom slavenskoga haplotipa', naglašava Primorac.
U svrhu potvrde takvih nalaza govori i najnovija knjiga dr. Ivana Jurića iz Instituta 'Ivo Pilar': 'Podrijetlo Hrvata – genetički dokazi autohtonosti', objavljena 2011.g., koja baca novo svjetlo na uistinu neslavensko, pa čak i neiransko, podrijetlo Hrvata. Tako već u Uvodu dr. Jurić kaže: '...kada se shvati da su prvi doseljenici s haplogrupom I. (ili Eu7+Eu8) na područje Britanije pristigli oko 14.ooo g. prije Krista, te da je haplogrupa I. među Hrvatima 50%, tada pričice o doseljenju u 7. stoljeću ili o iranskom podrijetlu Hrvata postaju neozbiljne, a osobe koje i dalje pišu i podržavaju takve teorije mogu se nazvati svakako, ali ne znanstvenicima.' Činjenica da oko 25% muškaraca (u Hrvatskoj, op.Z.M.) nosi 'slavenski' haplotip nije mi dokaz slavenstva', kaže prof.dr. Ino Čurik a akademik Franjo Šanjek kaže da se (u knjizi) s pravom naglašava da naši preci na ovome području borave desecima tisuća godina.' Dakle, naši su preci tu odvajkada... O tomu već postoji opsežna znanstvena literatura, te se ne kanim dalje baviti time. Sapienti sat ili pametnomu dosta.
No, mene, osim suhoparnih i nepobitnih dokazanih genetskih kodova, zanima stvarni odnos Vedske civilizacije s indijskim izvorištem, njenom vezom s drugim dijelovima svijeta, Hrvatima i Maharišijevom namjerom da se nastani u Hrvatskoj.
Kako istraživanja napreduju, znanstvenicima je sve očitije da su seobe naroda krenule iz Vedske Indije, tj. civilizacije nastale oko svete rijeke Saraswati na sjeverozapadu Indije. U stvari, Vedska civilizacija postojala je diljem svijeta, samo se relativno najdulje sačuvala u Indiji. U tome smislu, zainteresiranom čitatelju toplo preporučam knjigu Stephena Knappa: 'Proof of Vedic Culture's Global Existence' ('Dokazi o postojanju vedske kulture diljem svijeta') u engleskomu prijevodu (s njemačkog originala), objavljenu 2.000 g. u SAD-u. Knapp kaže: 'Nijedna drevna literatura nije tako ogromna kao vedska... Pa, ako je nastala izvan Indije, kako nema tih istih izvora u svojoj (navodnoj, op. Z.M.) zemlji nastanka?'
Rijeka Saraswati često se spominje u Rig Vedi, te je očito da je bila područje na kojem je nastala Vedska civilizacija. Postojeći znanstveni dokazi ukazuju na obrnuti smjer migracija, od one koju predlaže iranska teorija o podrijetlu Hrvata, kao i to je da su Arijci, nakon što je rijeka Saraswati presušila, migrirali prema Iranu i dalje prema Zapadu, sve do Islanda. Naziv Aryan vjerojatno potječe od 'hariyana', što znači 'povezan s Bogom', koji je Hari, objašnjava Knapp. Dakle, Indus-Saraswati civilizacija prestala je postojati u izvornom smislu (tj. kada su napušteni gradovi uz njene obale) kad je rijeka Saraswati presušila najkasnije 1900 g. prije Krista, a nakon 300 g. sušnih razdoblja. To je dovelo do migracija, te su i tragovi selidbe Prahrvata iz tih područja na Zapad razasuti diljem migracijske 'staze'. No, kako glasi naslov jednog poglavlja Knappove knjige: 'CIJELI JE SVIJET BIO JEDNOM JEDINSTVENA VEDSKA KULTURA'.
Zaključak
Uzmemo li u obzir da su Hrvati, od istraženih, europski narod s najviše haplotipa EU 7, 45%, podrijetlom iz jugozapadne Azije, ne čudi Maharišijeva želja da upravo u Hrvatskoj izgradi sveučilište nove Vedske kulture. Mahariši je, naime, na pitanje zašto baš u Hrvatskoj, novinarki Nacionala odgovorio: 'Istina je, selim se u Istru, koju ću, sa svojim učenicima, pretvoriti u novu Indiju, koja će postati centar vedskoga znanja čija će se svjetlost proširiti po cijelome svijetu.' Bez obzira što Mahariši (radi našeg hrvatskoga neznanja i jala) to tada, nažalost po napredak ove zemlje, nije ostvario, to ne umanjuje mogućnost da jednog dana to ipak ostvarimo. Mislim na Vedsko sveučilište, jer je, pretpostavljam, Mahariši smatrao da upravo domovina Hrvata (tj. Istra) ima najviše predispozicije da u punom sjaju obnovi Vedsku civilizaciju ili Raj na Zemlji! U tome svjetlu ne izgleda slučajno da su se osamdesetih i devedesetih godina prošloga stoljeća, u Maharišijevoj organizaciji, u Istri održala dva Svjetska skupa mira od po nekoliko tisuća jogijskih letača iz cijeloga svijeta.
Jos nekoliko napomena:
Prema navodima svjetskoga New Agea, Istra je podrucje najjace zemaljske energije na svijetu.
Prema MENSA-inoj procjeni izmedju 16 najpametnijih ljudi na svijetu 2 (dva) su iz Hrvatske, 1 (jedan) iz Bosne - pa neka netko kaze da su Bosanci glupi.!!. (Mozete utipkati u google ’16 smartest people on the world’). Najveca piramida na svijetu je u Bosni, otprilike na geometrijskom centru bivse Jugoslavije s najjacim samogeneriranim izvorom skalarnih valova, koji se emitiraju iz njene unutrasnjosti. Vedski astrolozi zvali su bivsu Jugoslaviju - Jogaslavija.
Hoće li se mudrost Saraswati iz Indije u ovome stoljeću (ili bar mileniju) preseliti iz Indije u Hrvatsku?
Zaključak o tomu prepuštam mudrosti čitatelja.
Oznake: harauvati, hrvati, etimologija, Gaspar, sveta tri kralja
Pitao me jednom prilikom prijatelj u jednoj beogradskoj kafani zašto su Hrvati takvi. Kakvi?, pitao sam se ne znajući na kakvu takvost Hrvata točno misli.
Imaju li Hrvati najlepše i najmodernije autoputeve?, odgovorio je protupitanjem. Imaju. Imaju li unutrašnji avionski saobraćaj? Nisam, eto, nikad razmišljao o tome da u Srbiji nema domaćih letova. Da li su im plate dva do četiri puta veće od svih ostalih u regionu? Jesu. Jesu li jedini na belom šengenskom režimu i šeću po Evropi bez viza? Jesu. Da li su praktički na pragu Evropske Unije? Jesu. Da li im je državna televizija u odnosu na ostale u regionu, hm, televizija u boji? Jest.
Da li su bili treći na svetu u fudbalu?, nastavlja prijatelj. Jesu. Da li su svetski prvaci u rukometu, vaterpolu i tenisu? Jesu. Imaju li Blanku, Janicu i Gorana Ivaniševića? Imaju. Imaju li najlepše more i najlepša ostrva u Evropi? Jebiga, imaju. Da li su pobedili u ratu? Jesu, rekoh, ubedljivo. Da li su nakon hiljadu godina dobili državu? Jesu. Da li su se jednom zauvek rešili Srba i Jugoslavije? Jesu.
Pa što su onda tako nadrkani? - poentira na kraju prijatelj iskreno nemoćan pred vlastitom spoznajom. Što su takvi namćori?
Moj beogradski prijatelj nije usamljen u takvoj percepciji Hrvata. Tezu o nadrkanim Hrvatima čuo sam u skitanjima Balkanom više puta, svaki put bez primisli, s iskrenom i dobrohotnom zavišću, i jednako iskrenim i dobrohotnim čuđenjem. Da smo mi pobijedili u ratu, objašnjavaju mi Srbi, da imamo bilo kakvo more, a kamoli najljepše, da imamo takvu državu, klimu, ceste, aerodrome, plaće, standard, televiziju, bijeli Schengen, Davis cup i broncu s Mundijala, bili bismo glavne lole u regiji. Lebdjeli bismo pola metra iznad zemlje, plaćali ture Hrvatima, naručivali im pjesme i tješili ih kako, eto, nije ni njima sve crno. Imaju, na primjer, Severinu i Olivera Dragojevića.
Hrvatima, međutim, ništa od toga ne može popraviti historijsko loše raspoloženje. Potvrdilo je to ovih dana i Gallupovo istraživanje, po kojemu su Hrvati uvjerljivo najnezadovoljniji narod u regiji.
Ništa njima, čini mi se, nije po volji: iako imaju uvjerljivo najviše plaće, standard i BDP, gotovo šezdeset posto Hrvata - podjednako uvjerljivo najviše - nije zadovoljno svojim životnim standardom. I Albanci, o čijem standardu Hrvati dan-danas pričaju viceve, i Bošnjaci, kozmički najebao narod, zadovoljniji su od Hrvata. Imamo najmanje povjerenja u Vladu, najmanje nas vjeruje da država ide u dobrom pravcu, i najviše nas misli da bismo u inozemstvu živjeli bolje.
Hrvati tako otprilike točno odgovaraju znanstvenoj definiciji namćora, vječno mrzovoljne osobe koja do podne ne voli sebe, a od podne cijeli svijet. Do podne, eto, turobni i bezvoljni Hrvati rogoboreći odgovaraju na pitanja Gallupovih istraživača o vlastitom životu, a od podne, na pitanja od drugima, kolutaju očima, prave prezirne grimase i zaokružuju "ne": Hrvati ne vole Slovence; četvrtina Hrvata ne bi u obitelj primila osobu druge rase ili vjere; šezdeset posto Hrvata ne bi kupilo srpski proizvod; gotovo polovica Dalmatinaca ne voli strance; Hrvatima su jedan put najneomiljeniji susjedi Srbi, pa Slovenci, drugi put Slovenci, pa Srbi; šezdeset posto Hrvata ne bi u Europsku Uniju; dvije trećine Hrvata ne bi na Balkan.
Ono što ne pokazuju ankete vidi se od prilike do prilike u svakodnevnom životu, u gostionicama, na forumima i nogometnim stadionima. Dok su nas mediji, recimo, uvjeravali da su Hrvati u kvalifikacijama za odlazak na Svjetsko prvenstvo navijali za Bosnu i Hercegovinu, u Vinkovcima su navijači izvjesili golemi transparent "Obrigado Portugal!" - Hvala, Portugal! - naslađujući se zadahu crknute krave s druge obale Save.
Od podne Hrvati ne vole Bosance, jer su im se popeli na vrh glave svojom alibi pozom ratne žrtve koju nitko ne voli, i koji su sami krivi za sve što im se dogodilo, ne vole Engleze jer su nas izdali na Bleiburgu i gurnuli u Jugoslaviju, ne vole Albance jer su primitivni plemenski mafijaši, ne vole Srbe jer su antieuropski samozadovoljni Balkanci, ne vole Slovence jer su bijedni austrijski prirepci koji ne žele Hrvate u Europskoj Uniji, ne vole Rome jer su lijeni lopovi koji ništa ne rade i sviraju kurcu, ne vole Čehe jer u naše jeftine zimmer-frei bunkere dolaze sa svojim wc-papirom i mineralnom vodom.
Od podne tako Hrvati ne vole nikoga a do podne ne vole sami sebe, ne vole se jer su se svojom alibi pozom ratne žrtve koju nitko ne voli sami sebi popeli na vrh glave, jer su sami krivi za sve što im se dogodilo, i za Bleiburg i za Jugoslaviju, jer su primitivni plemenski mafijaši, antieuropski samozadovoljni Balkanci, bijedni austrijski prirepci i lijeni lopovi koji ništa ne rade, sviraju kurcu i ne žele u Europsku Uniju jer se tamo radi, pa na godišnji odmor u jeftine zimmer-frei bunkere odlaze sa svojim wc papirom i mineralnom vodom.
Svi u regiji nekoga nekako vole, makar i kriomice, Albanci vole Hrvate, Srbi i Crnogorci vole Dalmatince, Makedonci i Slovenci vole Srbe, svi oni vole blesave Bosance, blesavi Bosanci vole sve, samo Hrvati ne vole nikoga, ni druge ni sebe. Nisu pritom imali baš najtegobniju povijest, Bosanci su ipak najebali malo više, Srbi su u prošlom vijeku najprije izgubili pola muškog stanovništva, a onda četiri rata zaredom. Makedoncima se država klima i trese kao Indonezija, Albanija ima četiri puta manji bruto-društveni proizvod, pa ipak se od svih jedino Hrvati ne znaju opustiti i nasmijati.
Hrvati ne vole nikoga jer ih nitko ne voli, ne vole sami sebe jer nikoga ne vole, ne vole nikoga i ništa, oni jednostavno ne vole. Napravite mali, neznanstveni ali poučni eksperiment: ukucajte u Google fraze "Hrvati vole" i "Hrvati ne vole". Za sintagmu "Hrvati vole" pretraživač će vam na internetu pronaći 5800 primjera, dok će vam za "Hrvati ne vole" izbaciti čak 24500 stranica: Hrvati tako ne vole prati zube, čitati novine, raditi od kuće, putovati na kredit i saditi kupus, ne vole volontirati, plaćati zdravstvo, javno prosvjedovati, podmirivati obaveze i koristiti kondome, ne vole web-standarde, peticije, inovacije, rizik, školu, ribu, buku, šećer, promjene i avanture, ne vole ateiste, motoriste, šefove, homoseksualce i Hercegovce, ne vole zakon i red, autokampove, domaći film, ekstravagantna odijela, polovne automobile, sado-mazo seks, odmor na svjetionicima, maslinovo ulje, talijansko pjevanje i Nikolu Karabatića, ne vole uspješne, ali ni siromašne, a iz nekog razloga, ubijte me ako sad znam zašto, ne vole ni grad Birmingham.
Ima li, dođavola, išta što Hrvati vole? Ima. Vole biti nezadovoljni i grintavi: iako po Gallupovu istraživanju gotovo sedamdeset posto Hrvata misli da bi bolje živjeli negdje drugdje, po istoj anketi samo desetina bi zaista emigrirala kad bi imala priliku.
Zašto su, dakle, Hrvati takvi namćori? - pitaju moji beogradski prijatelji. Nije to istina, odgovaram ja. To samo tako izgleda. Hrvati, naime, ne vole novinske ankete i internetske upitnike. I istraživanja javnog mnijenja. Ne vole kad ih se išta pita. I ne vole Gallupov institut. Ni grad Birmingham.
Oznake: hrvati