Odskačem u svjetlost plavetnoga sjaja
I prepuštam se već po tko zna koji puta
Osjećaj me preplavljuje snagom beskraja
Dopuštam Duši nesmetano da luta ...
Potiho, bez riječi
Osluškujem Svemir i njegovo prostranstvo
Što važnoga trenutno ima mi za reći
Zvjezdama posuto Njegovo Veličanstvo ...
Razaznajem samo Svjetlost u sebi
Tamu ostavljam u tunelu plaća
Otvaram Dušu, a zašto i ne bi
Tek Otvorenam Dušom Ljubav se prihvaća...
I svaki Odskok daruje modrinu
Novu i nepoznatu, neviđenu do sada
Dimenzija poprima nepresušnu širinu
I shvaćam, tu leži Obećana Nagrada ..
Post je objavljen 26.03.2008. u 00:13 sati.